-Varsågod, far. -Tack, min vän. Jag går inte långt.
God morgon, Emma. - Sir.
Vad är det för väder, mr Knightley? Ska jag gå till slutet av uppfartsvägen?
Det är ganska milt för årstiden. Man tror knappt att det snart är jul.
Det kan vända fort. Än kan det komma snö.
-Snö? Men kära pappa... -Det är en förrädisk årstid.
Om vägarna är för dåliga får vi hoppas att Isabella inte reser från London.
-Det är bara 2,5 mil. -Alla verkar vänta gäster i jul.
Ni väntar min bror och Isabella, miss Bates sin niece och mr Weston sin son-
-medan jag inte väntar nån alls.
Ni är alltid välkommen här, mr Knightley.
Om ni inte är trött efter promenaden kanske ni gör mig sällskap en bit?
Det vore ett nöje. Men jag har nåt mycket intressant att berätta för Emma.
Nåväl. Då får jag gå mina tre vändor på terrassen ensam.
Jag är oartig som lämnar er, men vi invalider tar oss gärna friheter.
-Jo, Emma... -Vad var det ni ville berätta?
Din lilla vän Harriet Smith får snart angenäma underrättelser.
-Harriet? Varför tror ni det? -Jag anser henne inte lika skön som du.
Men i goda händer blir hon en förträfflig ung kvinna.
Så roligt att ni tror det. Och det lär inte saknas händer.
Du har lyckats bra med henne. Du har botat hennes skolflicksfnitter.
Jag blir alldeles överväldigad. Vad är det för angenäma underrättelser?
Jag har anledning att tro att hon snart får motta ett giftermålsanbud.
Robert Martin är mannen, hennes besök på gården orsaken.
Han är förälskad och vill gifta sig med henne. Är det inte fantastiskt?
Mycket vänligt av honom, men vill Harriet gifta sig med honom?
Han tänker göra henne ett anbud. Han besökte mig i förrgår kväll-
-för att höra min åsikt. Jag sa att hon var en utmärkt ung kvinna-
-och att han borde göra slag i saken.
Hur vet ni att han inte redan har gjort det?
Jag ska tala om en sak i gengäld för det ni berättade.
Mr Robert Martin friade i går. Han skrev till henne och blev avvisad.
-Avvisad? Det är omöjligt. -Det är tyvärr sant.
Flickan är dummare än jag trodde!
Det är alltid svårt för en man att tro att en kvinna kan avböja ett frieri.
-Prat. Det är inte sant. -Jo.
Harriet Smith avvisade Robert Martin... Men varför?
-Du måste ha misstagit dig. -Nej, jag har sett brevet.
-Du har sett hennes svar? -Ja.
-Du skrev det säkert också. -Nej. Nåja, inte hela.
-Det här är ditt verk, Emma. -Och om så är fallet?
Mr Martin må vara förträfflig på många sätt, men han är inte Harriets jämlike.
Nej, han är henne överlägsen ifråga om både förnuft och ställning.
-Flickan har förblindat dig. -Det är er åsikt, inte min.
Vad är Harriet Smith? En inackordering på en flickskola.
-Utan både familj och förbindelser. -Det är inte hennes fel!
Hon är söt och snäll, men hon saknar förstånd.
Hon saknar kunskaper. När Martin berättade om sina avsikter tänkte jag-
-att till och med du måste tycka att det är ett bra parti.
Känner ni mig fortfarande så dåligt eftersom ni säger en sån sak?
Om det är Elton du har i åtanke för henne, så anstränger du dig förgäves.
Han skulle aldrig vara så oförståndig.
Är det oförståndigt av en man i hans ställning att gifta sig med Harriet?
-Ja. -Då vill jag bara säga...
...att jag inte ser en förlovning med Robert Martin som ett gott parti...
...utan som en degradering.
-Då ska jag be att få säga adjö. -Adjö.
Vädret är inte lika angenämt som det verkar. En bister vind slår emot en-
-när man går över terrassen. Jag går inte ut mer i...
Märkligt...
Har ni aldrig samlat på gåtor och dikter, miss Woodhouse? Ofattbart.
En gång i tiden gjorde jag det, men jag slutade när jag gick ut skolan.
-Jag har över hundra stycken nu. -Jaså, minsann?
Det lär du få erfara, Harriet, att utbytet av gåtor och dikter-
-är ett bra sätt för en blyg, ung man att uttrycka sina känslor-
-utan att behöva deklarera dem öppet.
Här är en som mrs Goddard har skrivit, men jag förstår den inte.
-Mr Elton. -Mr Elton, så trevligt.
Miss Woodhouse. - Miss Smith. Jag har fullgjort mitt uppdrag.
-Harriets porträtt! -Så ramen framhäver teckningen!
Ja, verkligen. - Tack, mr Elton. Vi är er stort tack skyldiga.
Jag måste ställa det nånstans så att vi kan beundra det.
Det skulle pryda vilket rum som helst.
Om det är en komplimang till konstnären eller modellen behöver vi inte fråga.
Men slå er ner en stund.
Jag vill inte uppehålla er. Dessutom ska jag besöka några församlingsbor.
Men ni lovade att skriva nånting i Harriets bok.
-Ja, det gjorde ni. -Nej. Jag är ingen diktare.
Jag trodde att mr Elton var en man som stod vid sitt ord.
Det är han egentligen. Han har bara glömt sitt löfte.
Nej, jag har inte glömt det.
Här har jag en liten dikt skriven av en vän som kanske kan roa er.
-En vän till er? Får jag se? -Naturligtvis.
Den är inte avsedd för samlingen, men den kanske kan roa er en stund.
Mycket nöje. Adjö.
-Tack, mr Elton. -Ingen orsak.
Miss Woodhouse, jag blir inte klok på den. Ta den ni.
-Nej, den är din. -Snälla, ni måste hjälpa mig.
Nåväl.
"Charad till Miss - "
Det vet vi vem det är.
"Mitt första är en riktning mot kunglig ståt"-
-"mot toppen som hjältar och stormän följa."
"Mitt andra är sjömannens värv på båt i mörka natten på havets bölja."
Det är en vers till. "Men ack, mitt hela, är av annat slag."
"För mannen är det den drömda stunden"-
-"då säll han böjer sig för Amors lag"-
-"och blir till kvinnan, den underbara, evigt bunden."
-Vad betyder det? -Den är inte slut än. Lugna dig!
"Er kvicka tanke säkert ordet fann."
"Er milda blick må göra gåtan sann."
Vad kan det vara?
-Tänk, Harriet. -Ja, miss Woodhouse.
"Er kvicka tanke säkert ordet fann."
-Är det..."sjöjungfru"? -Nej, det är inte "sjöjungfru".
Är det "haj"?
Nej, det kan inte vara "haj". Det är ju bara en stavelse.
"Kvinna". Kan det vara "kvinna"?
-Är det välformerat? -Välformulerat.
Mr Eltons vän måste vara väldigt intelligent.
"Mitt första är en riktning mot kunglig ståt"-
-"mot toppen som hjältar och stormän följa." Det måste vara "upp".
Javisst, naturligtvis! "Upp". Fortsätt.
"Mitt andra är sjömannens värv på båt i mörka natten på havets bölja."
-Det är förstås "vakta"! -"Vakta", miss Woodhouse?
Nu förstår jag - "vakta".
-Då vet du vilket ord det är. -Låt mig tänka...
Seså, "upp" och "vakta" - "uppvakta".
-"Uppvakta"? Är det ordet? -Ja, Harriet. Det är ordet.
"Uppvakta"...
Åh, miss Woodhouse!
"Er milda blick må göra gåtan sann."
Det är en så tydlig komplimang att ingen behöver tvivla på dess innebörd.
Du kan skatta dig lycklig.
Men hans vän hade ju skrivit den?
Det var en artig lögn som inte ens du kan ta på allvar.
Kära nån!
Det är en tillgivenhet som kommer att ge dig allt - aktning, oberoende-
-och ett gott hem. Framför allt befäster det vår vänskap för evigt.
Ja, miss Woodhouse. Det gläder mig verkligen.
Ja, kära Harriet.
Tänka sig...att mr Elton är kär i mig av alla människor.
Vi var inte ens bekanta vid Mickelsmäss.
Din tur har vänt.
Jag minns första gången jag såg honom.
Miss Martin och jag kikade bakom gardinen när vi hörde honom gå förbi.
Mrs Goddard kom in och bannade oss, men stannade själv och kikade.
Så stilig han var!
Arm i arm med mr Cole från hyrstallet.
Ja, han är en ganska stilig man. Det kan man inte förneka.
Jag ska skriva av den genast och aldrig släppa ifrån mig diktboken. Aldrig!
Du får inte lägga för stor vikt vid en charad.
-Men ni sa ju själv nyss... -Jag vet.
Och dess innebörd är otvetydig.
Men du får inte visa dina känslor så tydligt.
Får jag inte?
Kom, så gör vi ett besök hos de fattiga. Vi kan behöva lite frisk luft.
Tänk om mr Elton kommer tillbaka - för att hämta sin charad.
Då finner han att vi har gått ut.
Ja...jag antar det.
Om han är den jag tror att han är, så försöker han nog hitta oss.
Vilket inte är så svårt, för Williams vet att det är i dag-
-som jag brukar besöka gamla mrs Penney.
-Är du trött, Harriet? -Inte det minsta.
Ska vi gå den långa vägen förbi kyrkan längs Vicarage Lane?
-Kan vi det? -Javisst.
En dag blir Vicarage Lane världens mest välbekanta gata för dig och diktboken.
Ibland har jag undrat över varför ni själv inte är gift.
Ni är ju så charmerande.
Det faktum att jag är charmerande har inget med saken att göra.
Jag måste själv tycka att andra är charmerande, åtminstone en person.
Jag har inte för avsikt att gifta mig.
Kära nån. Det är konstigt att höra en kvinna säga så.
Jag har ingen anledning att gifta mig.
Pengar, makt och ställning intresserar mig inte. Men framför allt...
-Jag har aldrig varit förälskad. -Miss Woodhouse!
Få gifta kvinnor har lika mycket att säga till om i sitt hem som jag.
Och om jag inte kan få det bättre vill jag sannerligen inte ha det sämre.
-Men att bli en mamsell som miss Bates! -Det är ett lysande argument.
Stackars miss Bates som tråkar ut oss med sina syskonbarns dygder.
Om hennes kära Jane Fairfax skickar henne mönstret till ett bröststycke-
-får vi höra om det i månader.
Nej, en ensam kvinna med mager inkomst framstår alltid som lite löjlig.
En mager inkomst inskränker sinnet.
Men en välbeställd ensam kvinna är alltid respektabel-
-och ansedd som förnuftig och behaglig.
Det kanske inte är rättvisa, men det är sanningen.
Han går bakom oss - mr Elton.
Vi fortsätter gå. Inte för fort.
Miss Woodhouse!
-Mr Elton! -Förlåt att jag följde efter er.
Jag glömde tala med er far förut, så jag besöker er gärna i kväll.
Ni är välkommen när som helst.
Jag skulle träffa mr Cole i kväll.
-Men jag kan ställa in vårt möte. -Nej, det får bli en annan gång.
Men ni vill väl ha tillbaka er chara... er väns charad. - Harriet?
Ja, miss Woodhouse.
-När som helst när det passar. -Vi tyckte båda att den var lysande.
Harriet vill skriva in den i sin bok. - Inte sant?
Tack. Min vän kommer att bli hedrad.
Er vän måste vara väldigt kvick, mr Elton.
-Gör ni oss sällskap en bit? -Naturligtvis.
Så förargligt! Mitt kängsnöre har gått av.
-Det gick av alldeles nyss. -Kan jag hjälpa er?
Tack, men det är ingen uppgift för en gentleman.
-Jag ber om ursäkt. -Tänk inte på det. Gå vidare ni två.
-Jag kommer så fort jag löst problemet. -Naturligtvis.
Där är ni, Williams. Är allt klart inför deras ankomst?
Ja, mr Woodhouse. För längesen.
De behöver varm soppa när de kommer. Resan måste varit hemsk.
Varför tror du det, pappa? Det är en kort resa och vädret är gynnsamt.
Det ser ut att bli regn.
Oroa dig inte så mycket. Och barnen klarar sig alldeles utmärkt.
Det är Isabella jag är orolig för. Hon är precis som din stackars mor.
Hon led svårt under långa resor med droska.
Sätt dig här vid brasan, så tar jag emot dem när de kommer.
De är här. De har kommit.
Williams! Tack och lov! De är välbehållna.
-Emma! Så roligt att vara här igen. -Isabella.
-Men vi saknar kära miss Taylor. -Mrs Weston, käraste. - God dag, Emma.
-Kom och hälsa, pojkar. -Äsch, de vill sträcka på benen lite.
Williams! Visa Mary upp till barnkammaren.
-Hej, Bella. -Hej, moster Emma.
Pojkar, gå genast upp på era rum.
-Ta av er rockarna och tvätta händerna. -Ja, pappa.
När ni har borstat håret kan ni komma ner. Och inget stojande i korridorerna.
Nej, pappa.
Mitt barn! Mitt stackars barn.
Vilken förfärlig resa ni måste ha haft. Och babyn... Var är babyn?
Mary har gått upp med henne.
Min käre John, hur står det till?
Någorlunda, efter två timmar i vagn med våra två små bråkstakar.
Var är pojkarna? De måste vara helt utmattade efter resan.
Så utmattade att vi knappt hörde oss själva prata...
-Värm dig vid brasan. -Det är så skönt att vara här, far.
Men Hartfield är sig inte likt utan kära miss Taylor.
Stackars miss Taylor. Vilken sorglig historia.
-Men du träffar väl henne fortfarande? -Nej, nästan aldrig.
Men pappa... Hon har ju varit här alla dagar utom en sen de kom hem.
Om du säger det, så. Men hon har alltid bråttom iväg.
Ni får träffa henne snart.
Mr och mrs Weston och mr Knightley äter middag här i kväll.
-Tack, Williams. Är de i salongen? -Ja, sir. Alla utom miss Woodhouse.
-Var är miss Emma då? -I barnkammaren med babyn.
Verkligen?
Emma?
Får jag komma in?
Ett ögonblick.
Nu kan ni komma in, mr Knightley.
Williams sa att du var här.
Får jag titta på henne?
Såja. Är hon inte en söt flicka? Är hon inte underbar?
Säg god kväll till din farbror.
God kväll, lilla Emma.
Hon är en sak vi har gemensamt.
Så skönt att vi tycker lika om våra syskonbarn.
lfråga om män och kvinnor går våra åsikter ibland isär-
-men aldrig när det gäller barn.
Hade du samma syn på män och kvinnor som på barn skulle vi aldrig bli osams.
Så vår osämja beror alltid på att jag har fel?
Ja, det verkar så.
Men jag var också 16 år när du föddes.
Då var nog ert omdöme vida överlägset mitt-
-men det är 21 år sen. Det är lite annorlunda nu.
Jag har ändå fördelen att ha 16 års längre erfarenhet än du.
Och fördelen att inte vara en vacker, bortskämd kvinna.
Seså, kära Emma. Låt oss bli vänner igen.
Lilla Emma, säg åt din moster att hon borde vara en bättre förebild-
-än att dra upp gammalt groll. Om hon inte hade fel förut, så har hon det nu.
Det är sant - väldigt sant.
Du ska bli en bättre kvinna än din moster.
Mycket klokare och inte hälften så inbilsk.
Du ser lite blek ut, kära barn. Londonluften är inte bra för dig.
Låt Perry undersöka dig nu när du är här.
Jag går redan hos mr Wingfield i London. Han vet allt om min fysik.
-Ordinerade inte han havsbad? -Jo. Det var nyttigt för hela familjen.
Perry tror inte på havsbad. För vissa människor kan det vara skadligt.
-Det gjorde då barnen gott. -Om ni måste åka till havet...
-Åk inte till South End igen. -Jaså, varför inte?
Enligt Perry är det ett ohälsosamt ställe.
South End ohälsosamt? Vad rekommenderar mr Perry då?
Ni borde ha åkt till Cromer.
Den bästa badorten, enligt Perry. Härligt, öppet hav och ren luft.
-Och det behövs nytt tak på Mill Farm. -Du är en generös godsägare, George.
Unge Martin är en bra arrendator. Han förtjänar det.
Vi hoppas att Frank kommer senast på julafton.
-Är det inte goda nyheter? -Verkligen strålande nyheter.
Jag hoppas att ni alla kommer till Randalls för att hälsa på honom.
...än att resa sju mil till sämre luft. Enligt Perry är det väldigt oklokt.
Ingen har bett om mr Perrys åsikt.
Vad angår det honom vad jag gör? Jag vill varken ha hans råd eller medicin.
Pappa? Mr och mrs Weston har bjudit oss på middag på julafton.
-Är det inte snällt? -Middag på Randalls? Kära nån.
Om mr Perry kan tala om hur jag fraktar hustru, barn och barnsköterska 20 mil-
-utan större kostnad och besvär än sju mil är jag honom evigt tacksam.
Snälla John!
Då hoppas han att hans son Frank äntligen kommer hem. - Inte sant?
Jag tycker mig skönja ett visst intresse.
-Han är en mäkta stilig ung man. -Det tror jag säkert.
-Varför skulle han inte vara det? -Hörde du, käraste?
Miss Bates systerdotter kommer också. Det blir fullt med ungdomar.
Den rara Jane Fairfax. Hur mår hon?
Du skriver aldrig om henne, Emma. Är hon kvar hos vännerna i Weymouth?
Du får inte veta mycket om Jane Fairfax av Emma.
Är det så det ligger till? Du vill inte konkurrera om de unga herrarna.
Jag vet inte varför mr John antyder att jag inte tycker om miss Fairfax.
-Jag har alltid prisat hennes skönhet. -Men hon är "kall och högdragen".
Hon är definitivt reserverad. Ja, jag föredrar nog en öppnare läggning.
Och miss Bates? Hur mår den godhjärtade miss Bates nuförtiden?
Miss Bates är sig lik - och det vet vi nog alla vad det betyder.
Jane Fairfax är en söt flicka.
Men Emmas nya vän Harriet Smith är också mycket söt.
Vem är Harriet Smith?
Stackars Harriet... Men som en tröst kan jag säga-
-att mr och mrs Weston skickar sina varmaste hälsningar.
Jag är så besviken att jag skulle kunna gråta!
-Det blir fler tillfällen. -Nej, det vet jag att det inte blir.
Var inte dum, visst blir det det. Du är inte frisk nog att gå nånstans.
Du har feber. Perry borde undersöka dig.
Miss Woodhouse, jag är ledsen att jag är så tröttsam när ni är så snäll-
-men jag är så rysligt besviken.
Stackars Harriet...
Men jag misstänker att du inte är den enda som blir besviken.
När det gäller din frånvaro på festen i kväll.
Jag känner på mig att en viss person, jag säger inte vem-
-tappar fattningen när han ser din tomma stol vid bordet.
FLICKSKOLA
Mr Elton.
-Söker ni Harriet? -Ja. Jag hörde att hon blivit sjuk.
Stackars Harriet. Hon kan inte gå på festen på Randalls i kväll.
-Det var väldigt tråkigt att höra. -Hon har både feber och halsont.
Halsont? Det är väl inget smittsamt? Har Perry undersökt henne?
Mrs Goddard har skickat efter honom, men tack för omtanken.
Ingen orsak.
Stackars Harriet... Jag avundas henne nästan att hon inte kan gå ut i kväll.
Det har blivit så kallt plötsligt.
Om jag var ni skulle jag lämna återbud och stanna inomhus.
Ni har ju mycket att göra i morgon, och mrs Weston förstår säkert.
Jag försäkrar er, inget kan hindra mig från att gå på festen i kväll.
Emma!
-Mr John. -Hoppa upp. Du ska inte behöva gå.
Ledsen, Elton. Vi ses i kväll.
Han är verkligen angelägen om att göra gott intryck på damer.
Tillsammans med män är han förnuftig, men med damer är han omöjlig.
Han är inte fullkomlig, men han visar god vilja.
-I synnerhet mot dig. -Mot mig?
Skulle jag vara föremål för hans ömma låga?
-Tanken har slagit mig. -Så befängt.
Det tycker inte jag. Men tänk på det och rätta ditt uppförande därefter.
-Mitt uppförande mot mr Elton? -Jag säger det som din vän.
-Jag förstår inte alls vad ni menar. -Inte? Då så.
Tack, kära vän.
Åker ni med Emma och Isabella, sir? Vi andra kommer efter i andra vagnen.
För en gångs skull håller jag med gubben. Fyra hästar och fyra tjänare-
-bara för att frakta fem lata personer som hellre stannar hemma.
Kom, far. Hästarna får inte bli kalla.
Nej, Gud förbjude. Så likt dig att tänka på det.
Damerna och mr Woodhouse åker först, så tar George och jag andra vagnen-
-och hämtar upp miss Bates och Elton.
-Kom in, allesammans! -Vilket förfärligt väder!
Jag tyckte jag såg en snöflinga, men flickorna lugnade mig.
Nej, det blir ingen snö.
Men jag måste göra Emma besviken. Min son Frank kommer inte.
-Inga dåliga nyheter, hoppas jag? -Nej då. Han har bara mycket att göra.
-Men han kommer troligtvis efter nyår. -Det hoppas jag.
Han har velat komma hit ända sen september.
Men han rår inte över sin tid.
Han har personer att tillfredsställa, och det kräver uppoffringar.
-Men han kommer andra veckan i januari. -Det är hans avsikt.
Eftersom varken Frank eller er väninna kunde komma blir vi två färre.
-Tre. Miss Bates niece kommer inte. -Javisst, det glömde jag. Miss Fairfax.
Vi får göra det bästa av situationen. Ni och jag tänker inte hänga läpp.
Absolut inte, mr Weston.
Jag behåller halsduken på ett tag om ingen misstycker.
En gammal mans privilegium.
Hon har så vacker handstil. En fin och prydlig handstil.
Har hon inte fin handstil, min niece Jane?
-Det har ni alltid sagt, Emma. -Det minns jag inte.
Var har jag brevet?
Jag läste det nyss för mor. Här är det.
Det var inte så långt. Ganska kort, faktiskt.
Hon brukar fylla en hel sida och sen skriva på tvären.
Min mor undrar hur jag kan läsa det.
"Hur kan du tyda ett sånt virrvarr?"
Här är det. Jag visste att jag hade det med mig.
Far!
De andra dricker portvin, så jag gör er sällskap.
-Får han det? -Naturligtvis. Ta stolen vid brasan.
Tack. Jag har oändligt mycket trevligare i damers sällskap.
Jag berättade just för Emma att jag fick ett brev från min niece i dag.
Ett sånt förtjusande brev. Ingen skriver så fina brev som Jane.
Bra, jag är visst inte den förste. Får jag göra damerna sällskap?
Tack, mina damer.
Ni vet inte hur miss Smith mår? Jag hann inte hälsa på henne.
Miss Woodhouse borde inte besöka den sjuka.
Hon är så mån om andra. Hjälp mig att förbjuda henne gå dit.
-Jag kan inte påverka henne längre. -Sannerligen inte.
Då får jag utfärda förbudet själv.
Jag kan inte låta er riskera att dra på er en allvarlig infektion.
Vad har ni för rätt att säga så?
Jag ville bara tala om att det snöar ute och att marken redan är vit.
Barnen! Jag måste genast åka hem.
Det blir nåt nytt för er kusk och era hästar - snöoväder.
Emma. Far. - Jag är verkligen ledsen, mrs Weston.
John, käraste, beställ fram vagnarna genast.
Har det snöat mycket kommer vi aldrig hem.
Det är ingen brådska. En timmes snöande gör knappast vägen helt oframkomlig.
Och om en vagn välter har vi alltid den andra. Det är det fina.
Weston och jag har varit ute. Snötäcket är tunt.
Snöandet avtar redan. Det är inget.
Ni ger er väl inte av redan?
Jag är hemskt ledsen, mr Weston. En sån trevlig kväll. - John, käraste!
Får jag hämta er kappa?
-Låt mig göra det. -Tack, men den är där uppe.
Det blir en hemsk färd. Isabella kommer inte att tycka om det. Hon är nervös.
Varför denna brådska? I värsta fall har vi två gästrum.
-Skynda dig, far. -Jag tar er i armen.
-Tack. Jag är så rädd att halka. -Åker ni med oss, Elton?
Nej, jag tar andra vagnen.
-Ta min plats om ni vill. -Nej, det skulle jag aldrig drömma om.
Jag är verkligen ledsen. Man borde inte gå ut alls så här års.
Adjö.
Där är ni, min kära. Ni behöver inte åka ensam, ni har eskort.
Tack. Jag är ledsen, men ni känner far och Isabella.
Naturligtvis. Jag förstår er.
Adjö.
Adjö! Trevlig resa!
Det snöar fortfarande lite.
Jag förstår inte hur den stackars kusken hittar vägen.
Det är tur att resan är så...
-Mr Elton? -Hur ska jag förklara min kärlek?
-Mr Elton! -Säg att det finns hopp.
-Annars dör jag. -Vad menar ni? Ni glömmer er.
Nej, det gör jag inte. Vackra, underbara miss Woodhouse.
-Så elegant, så stolt. -Behärska er!
Ni är oemotståndlig, helt oemotståndlig.
Nej, vet ni vad. Jag måste be er uppföra er.
När en gentleman har druckit ett par glas vin är han inte riktigt sig själv.
Nåväl, jag ska vara uppriktig.
Om ni lovar att det här inte händer igen så ska jag inget säga-
-till miss Smith. Förstått?
Miss Smith? Vad har hon med saken att göra? Hon betyder inget för mig.
-Förutom att hon är er vän. Det vet ni. -Nej, det vet jag inte.
Kära ni. Ni vet vad jag känner, varför skulle ni annars uppmuntra mig så?
-Har jag uppmuntrat er? -Absolut.
-Ni måste vara galen! -Ni har uppmuntrat mig flera gånger.
Först charaden som ni tog emot av mig.
Jag?
Och tavelramen som kostade mig en resa till London.
-Till er utsökta teckning. -Teckningen föreställde ju miss Smith.
Men det var ni som tecknade den.
-Ni är inte alls förtjust i miss Smith? -Jag har aldrig tänkt på henne.
Tror hon nåt annat har hon misstagit sig. Allt har jag gjort för er skull.
-Det kan det inte råda några tvivel om. -Låt bli!
Ert koketta beteende betyder att ni har känslor för mig.
Nej, det gör det inte alls!
Om jag hade anat att er uppvaktning av miss Smith...
-Uppvaktning? Av miss Smith? -Ja - uppvaktning.
Nu förstår jag ingenting. Alla har ju sin nivå, men jag är inte fullt så...
Nu räcker det. Jag vill inte höra mer.
Vi är nästan hemma hos er.
Jag skulle vara mycket tacksam om ni lät mig fortsätta färden ensam.
Nåväl, som ni vill.
Mr Elton... Jag har inga tankar på giftermål för tillfället.
God natt.
Vilken färd! Förfärlig!
Det var sista gången jag gav mig ut på kvällen den här vintern.
Den andra vagnen kommer nu. Öppnar du, John?
Tack och lov att hon är välbehållen! Man vet aldrig hur hyrkuskar kör.
Strålande! Vi såg dig och Elton ligga i en snödriva nånstans.
Nu äter vi alla en tallrik varm välling.
-Vad säger du om det, kära Emma? -Inte för mig, tack.
-Det får dig att somna gott. -Ursäkta mig. God natt.
Kära nån... Vad tar det åt alla nuförtiden?